Jesi li godina dobro prošla?
Da. Naravno.
Narastao si.
Ova je godina u znaku losa.
Losa.
Da. Izabrao sam jednoga.
Mužjaka.
Pratio sam ga dva tjedna.
Tamo gore. U divljini.
Skroz gore.
Još imamo vremena da uplašimo
pokoju jarebicu prije mraka.
Hajde, Davide.
Življe malo.
Haj'mo! Gubimo danje svjetlo.
Sjećaš se, Davide, što sam ti rekao za jarebice?
Ne znam.
Glupe su i spore.
Nisu kao patke ili gnjurci.
Čak i glupavo zvuče.
Ne kao prepelica?
Hajde. Da čujemo kako imitiraš prepelicu.
Zbilja se ne sjećam kako.
Sjećaš se.
Prošle si godine postajao baš dobar u tome.
Glasnije.
Dovoljno glasno da znam gdje si ako se razdvojimo.
Tako lovci kažu: Ovdje sam
bez da uplaše lovinu.
Tvoja majka. Kako je?
Ne znam. Ona je... Dobro je.
Jesi li prijatelj s njom?
Jesam li prijatelj s njom?
Da, valjda.
Je li još onako lijepa?
Ne znam.
Kako, ne znaš?
Naravno da znaš.
Da, još je onako lijepa, valjda.
Je li mi poručila nešto?
Da. Ona...
Rekla je da bih te trebao...
pozdraviti.
Pa, hvala, Davide.
Lijepo što si mi rekao.
Iduća je tvoja.
Ne idemo doma dok ne upucaš svoju prvu pticu.
Sada!
Nađi je. Idi za njom.
Hajde, ciljaj.
Trepnuo si.
Davide! Davide!
U redu je, opusti se i upucaj si večeru.
Hajde.
Diši.
Kočnica.
Ne sklapaj oči.
Ne možeš odustati.
Teško je, znam.
Onda postaje lakše. Dobro?
I odjednom postane vrlo lako.
Nije lako.
Nikad neće biti lako.
Upucat ćeš pticu.
Znam da hoćeš.
Iskoristi motoriku.
Polako, polako.
Pogodio si ga!
Siguran si? -Da, siguran sam.
Upucao si je u krilo. Posrnula je i pala.
Ne razumijem.
Obogaljio si je.
Nije mogla daleko.
Vjerojatno ni nisam pogodio.
Jesi, Davide.
Kako nisi vidio...
Ulov nikada ne ostavljaš.
Da imaš psa, mogli bismo ga odmah pronaći.
Imali smo psa kad sam bio mali.
Zašto sad nemaš psa?
S obzirom na to da si...
Znaš... sam.
Zar psi ne služe tomu?
Ne znam čemu psi služe, Davide.
Sve što znam jest da ne mogu dati puno ljubavi
stvorenju koje će živjeti samo nekih desetak godina.
Ta je ptica sigurno pobjegla i sakrila se uginuti u mraku.
Oprosti.
Znao si mi spavati na ruci kao psić.
Sjećam se toga dana. Kao sjećanje na sjećanje.
Da.
To je sve bila mamina zamisao.
Natjerala me je da stavim i gela na kosu.
Baš lijepa djedova fotka.
Ti si je snimio?
Sjećaš li ga se uopće? Svoga djeda?
Sjećam se njegova pokopa.
To mu nije bio najbolji dan.
To je sve čega se sjećam u vezi s njim.
Toga i njegove brade koja me je grebala kad bi me poljubio.
O, da.
Brusni papir. Da.
Uvijek je mirisao na duhan.
Barut.
Bor.
A oni losovi?
Koji losovi?
Glupi su i spori... kao jarebice?
Ne. Ne, losovi su drukčiji.
Oni su kraljevski.
Na Aljasci narastu tako visoki
da im odrastao čovjek može proći ispod trbuha
i ne dodirnuti krzno.
O, da. Vidjet ćeš.
Pa... Zašto ih onda ubijati?
Ako su tako kraljevski?
Daju oko 270 kg ukusnoga mesa.
Za zimu.
Mnogo bolje od puretine za Dan zahvalnosti.
Rekao sam mami da ću je nazvati kad stignem.
Ovdje ćeš teško naći signal.
Trebao si je nazvati iz grada.
A i vrijeme je da se otkačiš od Katienih skuta.
Što, nema...
Nema načina da razgovaram s njom?
Imamo voki-toki za hitne slučajeve.
Hitne slučajeve?
Jesu li losovi opasni?
Nisu šala.
Neće biti kao jedna od tvojih glupih igrica.
Ne možeš početi ispočetka na prvi znak nevolje.
Ove godine idemo na velikoga.
Ove ćeš godine prvi put ubiti.
Davide.
Makni to.
Ostavi tu prokletu igračku.
Ne želim je ponovno vidjeti.
Ako je vidim, razbit ću je.
Imaš duge gaće?
Gore će biti opako ledeno.
Duge gaće, vunene čarape, rukavice.
Mama je pregledala popis koji si poslao
i sve stavila dvostruko.
Sjeća se hladnoće ovdašnjih zima.
Rukavice.
Rukavice su za mačiće.
Evo.
Evo nečega što nije stavila dvostruko.
Jednostavnije od one jučer.
Teža je. Žestoko udara.
Puška s kojom sam upucao svog prvog losa
kad mi je bilo 14 g.
Tvoj mi je djed dao ovu pušku.
Kočnica. Klik.
Ne kreće se kao one jarebice.
Ako losu priđemo tiho
kako treba, neće se ni pomaknuti.
Malo veći i od konzerve za kavu.
Njegovo je srce otprilike te veličine.
Sad lagano izdahni.
To ti neće trebati tamo kamo idemo.
Što ako snijeg nastavi padati?
Ili se izgubimo?
Previše se brineš.
Kao i tvoja majka.
Samo nisam navikao biti tako...
...izoliran.
Nisi. Sa mnom si.
I stigli smo.
Iznad cijevi.
Na vrhu potoka.
Koliko je daleko?
Oko osam kilometara.
Nećemo se ni uznojiti.
Tamo si vidio losa?
Ne. Tamo sam vidio pastirsku kolibu.
Losovi su dalje.
Koliko dalje?
Mnogo dalje. Na samom vrhu.
Morat ćemo spavati u kolibi?
Da.
Zašto nismo ponijeli šator?
Zašto vući šator kad imamo savršeno dobru kolibu?
Ne želim spavati uz tebe u smrdljivoj pastirskoj kolibi.
Misli na to što ćeš reći onoj djeci u Briar Meadowu.
Kako ćeš se osjećati
kad znaš da si doma došao iz dobroga lova.
Ne želim ubiti losa.
To je stara pastirska koliba,
blizu je mjesta lova
i mogu je srediti da bude suha, topla i dobra.
To bi ti se svidjelo.
Mislio sam da bi moglo biti zabavnije od šatora.
Ali ne moramo to raditi. Dobro?
Možemo se odvesti natrag do grada i kupiti šator,
ili te mogu odvesti natrag u vikendicu
i možemo loviti ptice.
Što god želiš.
Ili te mogu odvesti na zrakoplov.
Lete svakodnevno.
Ne, ja...
...želim.
Jesi li siguran?
Ne. Samo...
...želim.
Jesi li dobro? -Da, dobro sam.
Jesi li dobro? -Jesam.
Tko je utabao ovu stazu? Pastir?
Ne, jeleni i losovi.
Znaju najkraći put između sezona.
Rekao si da su losovi iznad kolibe.
Na vrhu.
Sada moramo biti oprezni. Mogli bismo uplašiti medvjeda.
Medvjeda? -Da.
Tata, nisi ni spomenuo medvjeda!
Bez brige. Dobro?
Ne moraš biti brži od g. medvjeda.
Samo brži od svog starog.
Hajde.
Ne bih rekao da sam brži od svog starog.
Jači si nego što misliš.
Znam.
Bio sam kao ti.
Da, pa...
Izgubim svaku trku u školi, tako da...
Nema pravih medvjeda u Briarwoodu,
u Teksasu, zar ne?
Ne.
Stat ću između tebe i bilo kojeg medvjeda.
Obećavam.
Kakva je priča ovih pastira?
Španjolci blizu granice s Francuskom.
Nisu bili poželjni,
pa su migrirali ovamo u klanovima.
Držali su se skupa. Bili su brzi s noževima.
Još se mogu naći njihove konzerve od sardina
i kutije za duhan.
Ovo je tada bila divljina.
Tada?
Za pastira.
Daleko od kuće.
Crvena vlasulja.
Hrskava pšenična trava.
Topole.
Vivak.
Virdžinijska borovnica.
Vodomar.
Ovčare.
Tvoj mi je djed uvijek dopuštao da budem mali od vatre.
Doveo me je ovdje na planinu kad mi je bilo 14 g.
Posljednje godine kad je lovio velikoga...
Prvi sam put probao viski.
Hoćeš malo?
Ne.
Bilo mi je koliko je tebi sada...
Jesi li znao da je bio 50 g. stariji od mene?
A ja sam skoro 30 stariji od tebe.
I jednoga ćeš dana i ti imati sina
i bit ćeš 30 g. stariji od njega
i tako ćeš jako htjeti da on zna
tko si ti da bi mogao zaplakati.
Znaš?
Što znaš, Davide?
Što doista znaš?
Ništa puno, valjda.
Ne znam što želiš da kažem.
Zašto je te godine posljednji put lovio?
Djed Clyde?
Bile su mu 64 g.,
ali to nije bio razlog.
Te smo godine ubili losa i kozu.
Bože, ta koza.
Svaki joj je centimetar kože bio prekriven krpeljima.
Ne znam zašto je odustao.
Rekao bih da je zbog toga što mi je majka umrla tako mlada.
Znaš, pretpostavljam...
Kad je smrt u zraku...
Kad čovjek osjeti da stari,
ne želi više ubijati.
A ja sam to tek tada probao.
Idi.
Hej, psu.
Ždralovi.
Tvoja ih je majka voljela.
Lete kući.
Kasnije,
godinama kasnije,
i dalje bi išao u lov na ptice. Sam.
Tako da nije posve prestao loviti.
Obično bi izašao i namjerno promašio svaki hitac.
Ustani.
Danas ćemo uhvatiti našega losa.
Znaš, orijentiri te mogu spasiti.
U slučaju da se razdvojimo ili se izgubiš,
odeš na uzvisinu i pronađeš ih.
Onaj stari bor viljuškasta vrha.
Označava vrh potoka.
Otamo možemo čekati i gledati
čitavu livadu bez da nas itko vidi.
Je li ovo...
Čitava planina je samo za nas?
Pa, danas jest.
Naša je.
Lovim losa s ocem.
Danas ću uloviti losa.
Gdje je taj veliki bor?
Tamo.
Idemo!
Bolje pričekaj svog starog.
G. Los dolazi jednom ujutro.
I još jednom navečer.
Bar tako tragovi kažu.
Možda neće doći satima.
Ili uopće. Ne možemo znati.
Kad bismo znali, to ne bi bio lov, već kupovina.
Možda i zna da je ovo posljednji tjedan sezone.
Pa je možda oprezan
i otići će na manje otvoreno mjesto da si nešto popije.
Ali možda nije tako pametan.
Mogao bi pogriješiti.
Hej.
Davide.
Što je to?
Stari mužjak grizlija.
Hoćemo li ga upucati? -Ne. Ne.
Zašto ne?
Zato što to ne želimo.
Zato što to nije lov za meso.
To je lov iz straha.
Vidio nas je. -Ne, namirisao nas je.
Mogu osjetiti miris sto puta bolje nego mi.
Idemo do dabrovog jezera.
Ostani mi blizu.
Da, dolje nešto nije dobro.
Kvragu.
Tri dana. Možda četiri.
Četiri dana od čega?
Otkako me je netko počeo pratiti kako ga pratim.
Priđi, ovo moraš znati.
14, 15, 16,
17, 18.
18 prokletih metaka.
Iz puške za vjeverice nekog tupana.
Zašto bi to netko napravio?
Prokleti gadovi.
Misliš da su još tu? -Nadam se.
Čujete li me, seljačine?!
Čujete li me?
Kvragu.
Dva sam te tjedna pratio. Dva divna tjedna.
Upoznao tvoje navike, tvoj miris, tvoj trk.
Ubio te neki prokleti turist.
Prati zvijezdu, ha, Katie?
Da, kladim se da jesi.
Natrag u Teksas.
Nije ovdje za tebe.
Što uopće znaš o meni?
Znaš li me uopće?
Čičak.
Mlječika.
Duhan.
O, plava šojka.
Plava šojka.
Izgledaš kao koala.
Ili kao ona mačka s postera?
Drži se!
Drži se.
Smiješno.
Siguran sam da se ničemu nećeš prišuljati tako se glupirajući.
Osobito ne losu kojega pratimo ova 3 km.
Losa?
Vidiš ove tragove?
Napravi korak, čekaj pet. Dobro?
Ne pokazuj se. Pritaji se.
Ponekad je najbolja sljedba kad miruješ.
Da.
Evo ga.
Spusti pušku. Spusti pušku.
Na vrhu one uzvisine tamo.
Vidiš? -Da.
Stišaj se.
Sad moraš biti tih.
Preblizu je.
Prati me.
Držiš ga na oku?
U redu, otkoči kočnicu.
Sada duboko udahni. Da.
Izdahni kad povučeš okidač.
Povuci nježno, ali sigurno.
Jesi ga!
Uvijek mu prilazi s leđa,
da se ne može zaletjeti kopitima na tebe.
Uhvati ga za rogove, u slučaju da nije mrtav.
Dobro. Izbaci to iz sebe.
Treba mi tvoja pomoć da ga oderemo prije noći.
Odvući ćemo ga
i raskomadati ga ujutro.
Spreman si ga rasporiti?
Ovdje je. Uzmi, Davide.
Valjda postajem kao tvoj djed.
Radio je na željeznici. Prometnik.
Nakon škole svratio bih mu do postaje.
On bi spavao licem na stolu,
a raspored vožnji bio bi mokar od sline.
Nakon što smo mamu smjestili u Sv. Anu,
postalo je kronično...
Nazvali su to narkolepsija.
Zbog toga su ga i umirovili.
Ali držim da nije htio
biti budan sam tolikih praznih sati.
Bila je prvo žlica, a onda je napisala pola žlice.
Još imam taj dio.
Rak želuca.
Tvojoj baki Chloe bilo je samo 51 g., Davide.
A njezine posljednje tri godine bile su pravi pakao.
Da me nisi pustio da tako odem.
Nikad mi nisi ispričao o svom los...
Rekao si da si ubio losa
kad si bio mojih godina.
O, da.
Za rođendan,
tata mi je dao pušku koju sam ja dao tebi.
Rekao je da donosi sreću.
Rekao je da je to muška puška.
Bio sam tako siguran da ću upucati svog losa
da su mi se ruke tresle.
Tvoj djed je to zvao mužjačka groznica.
Srce mi je bilo u grlu. Mozak mi se pretvorio u kašu.
Kako izgleda los?
Pitao si kako izgleda los?
Što će napraviti kad me vidi?
Što će učiniti? Moram znati.
Bit će posve crn. Malo glup.
Možda te neće ni vidjeti, a možda će te pojuriti.
Dobro?
Hej...
Nemoj pobrkati.
Ja sam onaj ružni sa šeširom lovca Milivoja.
Dobro?
Bio sam ljut na sebe.
I bio sam siguran da je los otišao...
Iscrpljen si.
Idi spavati. Sutra je veliki dan.
Idemo, Davide.
Odmah.
Hajde.
Snijeg nam nije prijatelj.
Razmišljao sam za doručkom da ostavimo losa
i da odemo odavde.
Bilo bi pametnije i dugoročno lakše.
Mogao bih se vratiti idući tjedan na krpljama,
ali do tada bi snijeg mogao napadati do metra dubine
i stvoriti nanose.
Danas ćemo izvući dvije četvrtine. Kasnije će ti biti lakše.
To u redu? Ti odluči.
Snijeg... Prelijep je.
Ako uskoro prestane, bit će dobro, ali...
Ne, tata. Ne čini ništa drukčije zbog mene.
Želim znati kako se ovo radi.
Davide.
Svježa krv.
Krv je još topla.
Što se dogodilo? -Izgleda kao rad našeg grizlija.
Ne. Ne, sigurno je medvjedica.
Ima mladunče sa sobom. -Kako znaš?
Vidiš male tragove?
Čini se da je ranjeno, vuče nogu.
Mogla bi biti i dva mladunca.
Tata.
Što je to?
Tata.
Kriste.
To je jedno od mladunaca. Od godinu dana.
Mozak mu je pojeden.
Hajde, Davide. Sada! Za mnom.
Šuti.
Dobro vidljive linije, u svim smjerovima.
Mozak. Zašto je to napravila?
Nije ona. Drugi joj je medvjed ubio mladunče.
Mužjak. Borila se s njim za tijelo i pobijedila.
Ako je vidimo, penji se na najbliže visoko stablo. Dobro?
Ako krene za tobom, gurni joj pušku u usta i pucaj.
Ne smiješ promašiti. -Dobro. -Razumio? -Da.
Puška spremna? -Čekaj.
Pripremi je. Stavi kočnicu.
Da, brzo ćemo srediti losa i poći kući.
Hej.
Jedenje snijega oduzima ti više energije nego što ti je daje.
Dehidrirat ćeš od toga.
Žedan sam. Tata. -Dobro.
Zašto nam ne natočiš vodu? Nije lako vući meso.
Ostani mi u vidokrugu.
Davide! Davide!
Ustani!
Uhvati se! Penji se!
Zasigurno će se vratiti po mladunče.
Popni se što više možeš. Hajde!
Davide, uzmi ovo.
Tata, ne mogu se držati za stablo i držati pušku. Tata.
Davide. -Tata, ne mogu.
Uzmi je. -Tata. Ne, tata.
Ne mogu disati, tata. -Požuri!
Tata, ne mogu se držati za...!
Tata!
Tata! Tata, medvjed!
Hajde, tata, diži se. Diži se, tata.
Tata, medvjedica! Diži se!
Tata.
Probudi se!
Tata, bojim se. -Dobro je.
Obojica ćemo iskrvariti.
Da vidim ruku.
Neću te ozlijediti.
Koliko je gadna izlazna rana?
Gadna je. Zbilja je velika rupa.
To je mnogo krvi.
Podveza.
Prošlo mi je kroz koljeno.
Neću moći hodati.
Evo. Pomozi mi da dođem do stabla.
Hajde. Evo.
Hajde.
Davide, znaš put do vikendice?
Znaš. -Tata, ne.
Tata, neću te ostaviti.
Dobro, slušaj.
Slušaj pozorno.
Ne moramo se brinuti o smrzavanju.
I tvoja će ruka biti dobro.
Liječnik će je srediti i bit će k'o nova.
Obećavam.
Ako ja pokušam hodati na ovoj nozi,
krvarit će i nastavit će krvariti.
Mogao bih iskrvariti i umrjeti. Čuješ li me?
Ostat ću ovdje,
a ti ćeš otići po pomoć.
Žao mi je, ali tako moramo napraviti.
Ne smiješ se izgubiti. Dobro.
Samo prati tu stazu kojom smo došli
i doći ćeš do livade i jezera
i okreni se prema velikom boru
viljuškastoga vrha. Sjećaš se?
Hej! -Da. -Sjećaš se? -Da.
Dobro. Tako ćeš naći naš potok.
Sad, možda ga nećeš vidjeti iz prve,
ali stišaj se i čut ćeš ga. Dobro? Osluškuj tekuću vodu.
I onda ga prati, proći ćeš pokraj pastirske kolibe.
Doći ćeš do našeg Land Rovera.
Tata, nikada nisam vozio auto.
Nisi? -Ne. -U redu je.
Jednostavno je. Spojka je najsloženiji dio vožnje.
Samo moraš naučiti mijenjati... -Tata, ja... Ne mogu.
Samo da prijeđemo tu uzvisinu i onda idemo nizbrdo. Hajde.
Hajde.
Tata, hajde. Tata...
Daj mi pušku.
Onu koja donosi sreću.
Klik. Kočnica. Sjećaš se?
Klik. -Dobro.
Trebao sam se uvjeriti. Uvijek moraš biti siguran. Hajde.
Kvragu. Ova je štaka beskorisna. Beskorisna!
Morat ćeš me vući.
Dobro, mogli bismo napraviti nekakve saonice. -Saonice?
Da, saonice, Davide.
Samo kaži što trebam i napravit ću ih.
Dobar sam u izrađivanju. -Ne.
To bi potrajalo. Nemamo uže, ni skije.
Ma što stavili, neće se klizati.
Izgubit ćemo previše vremena.
Mogu te nositi.
U tomu sam dobar
kad nas tjeraju da vježbamo. Mrtvo dizanje.
Baš smiješno.
Mogu ja to. -Dobro.
Gravitacija nam pomaže.
Nikada se toga ne bih sjetio,
ali bi te tvoje mrtvo dizanje moglo spasiti.
Spasiti nas, tata.
Da.
Spreman? -Da, spreman sam.
Dobro. Tri, dva, jedan.
Jesi li dobro? -Jesam.
Stat ćemo malo da se odmoriš.
Dobro, možeš me ovdje spustiti.
Možeš me spustiti, Davide.
Razumijem. Nema odmora. Nema priče.
Nećeš ubiti svoju prvu lovinu.
Ovoga puta ne.
To je u redu. Iduće godine.
Ispričaj mi o svojoj.
Mojoj?
Tvojoj prvoj lovini. Tvom los...
Da.
G. Los. Gdje sam stao?
Zaglavio si se u blatu.
Bio sam siguran da je los pobjegao,
ali stajao je tamo, veći od života.
Riknuo je tako glasno kao 11 slonova
u cirkuskom gorućem vlaku...
Pomislio sam da kreće na mene,
ali krenuo je ka rijeci.
Bio sam življi negoli ikada.
Jesi li dobro? -Jesam.
To nije dobro. Uopće nije dobro.
Sada ćemo se odmoriti.
Nisam umoran. -Odmorit ćemo se.
Mogu dalje. -Odmorit ćemo se.
Ja sam umoran.
Da se spustimo s ove planine,
moramo te nahraniti.
Trebao bi se lako rezati. Nećemo ga rasporiti.
Treba nam samo meso s njegova trbuha.
Dobro. Dobro.
Daj mi taj nož.
Evo. Jedi.
I masni dio. Osobito.
Od sada ostatak kuhamo.
Ne želim ovdje paliti vatru da ne privučem mamu grizlija.
Evo. Dobro. Suši od bebe medvjeda.
Postaje hladno. Opako hladno. Hajde.
Idemo prije negoli ti se znoj zaledi.
Jesmo li stigli do kolibe? -Ne.
Nismo ni do livade.
Drhtiš, tata. Moramo zapaliti vatru.
Vatru. -Da. -Prije mraka. -Da.
Tata.
Nebo se razvedrava.
Zašto?
Da. Da, razvedrava se.
Evo.
Hvala.
Dobro je kao rebarca u Teksasu? -Bolje.
Tata?
Klik.
Tata? Tata? Tata, tata, što se zbiva?
Gušiš se? Tata? Tata, što se zbiva?
Plašiš me, tata! -Hladno mi je. Tako mi je hladno.
Dobro. U redu si, tata. U redu si.
Ne možeš mi umrijeti, tata.
Ne možeš mi umrijeti. Ne možeš.
Ne možeš. Ne možeš mi umrijeti, tata. Ne možeš.
Ne možeš mi umrijeti. Ne možeš.
Livada. Jezero.
Uzvisina.
Staza.
Koliba.
Potok.
Land Rover.
Livada. Jezero.
Uzvisina.
Staza.
Koliba.
Potok.
Land Rover.
Put. Vikendica.
Livada. Livada.
Ali gdje je dabrovo jezero?
Gdje je dabrovo jezero?
Jezero, tata.
Vidiš li ga?
Da. Veliki bor.
Uzvisina, tata! Uzvisina.
Nisam siguran je li to ona prava.
Ne znam gdje je jezero.
Ja... Ne znam kojim putem dolje.
Ne znam gdje kanjon završava.
Tamo.
Tim putem. Siguran si?
Da. Da.
Dobro. Dobro.
Samo razgovaraj sa mnom, tata.
Samo mi kaži što trebam raditi.
Radiš ono što treba raditi.
Završi svoju priču, tata.
Oh. Ovo moraš znati.
Moraš znati.
G. Los je znao da bi bio siguran
kad bi prešao rijeku,
no struja je bila jaka.
Odvukla ga je 20-ak metara od moga oca.
Tata je rekao da nikada nije vidio više osobnosti
u izrazu divlje životinje.
Rekao je da su planina i on postali jedno.
Hej!
Nisam ga namjeravao pustiti.
Jesam ga! Jesam ga!
Što to radiš? -Jesam ga! Jesam ga!
Što misliš da radiš? Što to radiš?
Zašto ga nisi upucao?
Imao si ga na ciljniku.
Zato što me je pogledao u oči.
Znao je da ga mogu ubiti, ali nisam ga mogao skinuti.
Rijeka bi ga odnijela.
To što si učinio...
To nije lov, Cale.
To je ubijanje.
To je bio posljednji dan da smo moj otac i ja skupa lovili.
Trebao sam biti pametniji.
Trebao sam znati.
Nikad poslije nisam ubio neku životinju
a da mi nije trebalo meso.
Oprosti, Davide. -Pst, tata.
Nismo se trebali vraćati po tog soba.
Doći ćemo do stabla i potoka.
Onda možemo još razgovarati, dobro? -Da, da.
Da. Veliki bor. Je li to, tata? Hoće li nas odvesti do potoka?
Razgovaraj sa mnom, tata. Ne mogu ga naći!
Prešao sam prokletu livadu, pronašao prokleto drvo,
ali ne mogu pronaći potok, tata.
U redu je, tata.
Samo ćemo... Samo ćemo nastaviti, zar ne?
Samo ćemo nastaviti.
Tekuća voda.
Dobro, napravi korak...
Pričekaj pet.
Utišaj se.
Samo diši.
U redu.
Ne, ne, ne, ne, ne.
Hajde, Davide. Hajde.
O, sranje.
Ne smiješ se izgubiti. Ne smiješ se izgubiti.
Orijentiri. Orijentiri.
Idi na uzvisinu i pronađi ih. U redu. Idi na uzvisinu.
To je...
Ovo je pogrešan potok.
Ovo je pogrešan potok, teče u pogrešnom smjeru.
Naš je tekao udesno. Ovaj ide lijevo.
Toliko znam. Nije me briga.
Ovo će nas odvesti do pastirske kolibe. Zar ne, tata?
Ili do rijeke?
Sve vode teku ka vodi.
Sve rijeke teku ka čovjeku. Da. Onda ćemo pratiti potok.
Bar on zna kamo ide.
Hej, tata, probudi se. Hajde.
Tata. Tata.
Evo. Hajde.
Evo. Hajde. Evo ga.
Sažvači to. Dobro. Samo žvači.
Samo žvači. Žvači.
Tata. Tata, hajde. Moraš jesti, tata. Dobro?
Hajde.
Evo.
Hajde.
Ne.
To je dobro.
Hej, tata. Nemoj se brinuti.
Stići ćemo kući.
Dovest ću te kući. Obećavam.
Obećavam. Obećavam.
Vidiš nebo tamo?
To je sutrašnje nebo.
Hladno noćas.
I vedro sutra.
Bit će... Bit će...
Bit će vraški hladno noćas.
Bit će vraški hladno.
Samo... samo...
Evo.
Ovo je tvoje.
Sve.
To zauvijek pripada tebi.
Nadam se da si gladan. Skuhat ćemo odrezak od losa.
Našega.
Kako ti je ruka?
Ljubav, sine.
Ljubav.
Tako je hladno.
Prolazi dan.
Prolazi mi dan.
Bolje da krenemo.
Rekao sam da ću ubiti jarebicu, i jesam.
Siguran sam da jesam.
Imali smo Land Rover...
...parkiranog negdje, ali...
Ne mogu ga naći.
Ovo je moj otac.
Imam te.
Trebamo liječnika. Čovjek je upucan.
Da, gadno je.
Tako je. Na kraju Riječne.
Hvala.
Hej.
Evo. Popij ovo.
Polako.
Što je on? -Donio ga je.
Donio?
Na leđima. Vidjela sam. -Kako je mogao?
Ne znam, pretpostavljam da nije mogao,
ali jest.
Žao mi je, sinko.
Morat ću te pregledati.
Kako se zoveš, sinko?
David.
Davide, žao mi je.
Tvoj je otac mrtav.
Većje mrtav neko vrijeme.
Vjerojatno od ranoga jutra.
Znam.
Prijevod: VIRTUAL-D, Zagreb
Obrada za HD metalcamp (DrSi)